‫- יוני 1983 -‬
‫- השד העלים אותם‬ ‫חלק 1: ההתחלה -‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני זז.‬
‫אה, קייצ'י,‬
‫תמסור לרנה תודה על החמוצים.‬
‫בסדר.‬
‫עבר חודש מאז שעברתי להינאמיזאווה.‬
‫לראשונה בחיי,‬ ‫גיליתי שלאוויר יכול להיות ריח טוב.‬
‫קייצ'י!‬
‫בוקר טוב!‬
‫הקדמת, כרגיל.‬
‫את יכולה לישון עד מאוחר מדי פעם.‬
‫אם הייתי ישנה עד מאוחר,‬ ‫הייתי גורמת לך לחכות.‬
‫אני לא הייתי מחכה...‬
‫קייצ'י, אתה מרושע! אני תמיד מחכה לך!‬
‫הייתי עוזב, בלי להסס.‬
‫למה אתה כזה מרושע?‬
‫למה?‬
‫אני צוחק. ברור שהייתי מחכה.‬
‫תודה.‬
‫המוזרה שמסמיקה בקלות זו רנה ריוגו.‬
‫אני עוד לא מכיר אותה אפילו חודש...‬
‫אבל אני יודע שהשם שלה‬ ‫הוא לא הדבר היחיד שמוזר אצלה.‬
‫אין בעיה. בשמחה.‬
‫הגעתם.‬
‫איחרתם.‬
‫בוקר טוב, מיון.‬
‫את זאת שמאחרת תמיד.‬
‫מזמן לא התראנו, קייצ'י. כמה שנים עברו?‬
‫לא הייתי פה יומיים בסך הכול.‬
‫שלא כמו רנה שחוששת ממה שיגידו,‬ ‫זו בחורה שקובעת את הכללים לעצמה.‬
‫מיון סונוזאקי.‬
‫שמיניסטית, מעין מלכת הכיתה.‬
‫איך הרגשת להיות שוב בעיר?‬
‫הלכתי רק בשביל הלוויה.‬
‫האמת שהיה מאוד הומה.‬
‫אז, הבאת מה שביקשתי?‬
‫אמרתי לך, הייתי בהלוויה!‬
‫הינאמיזאווה הוא כפר קטן,‬ ‫אז יש בו רק בית ספר אחד עם כיתה אחת.‬
‫בכיתה יש קבוצות גיל שונות.‬
‫בכפר יש בסך הכול כ-15 תלמידים,‬
‫ומורה אחת.‬
‫בטח קשה ללמד כמה רמות שונות בו-זמנית.‬
‫לפעמים אני מוצא את עצמי‬ ‫מלמד את רנה ומיון במקומה.‬
‫אתה מלמד היטב. קל להבין אותך.‬
‫כשאני מתחיל ללמד, אני מאבד ביטחון עצמי.‬
‫כי אני מבין כמה מעט אני יודע.‬
‫אומרים שכדי ללמד צריך לדעת את החומר‬ ‫ברמה גבוהה פי שלושה מהתלמידים.‬
‫בעצם, את שנה מעליי,‬ ‫למה בכלל את לומדת ממני?‬
‫אל תהיה קטנוני.‬
‫קייצ'י, יש לך תוכניות למחר?‬
‫אתה עדיין לא מצליח‬ ‫להתמצא ברחבי הינאמיזאווה לבדך, נכון?‬
‫כנראה...‬
‫אני עדיין לא בטוח איך להגיע‬ ‫למקומות שהם לא בית הספר או העיירה.‬
‫נכון.‬
‫אז מחר,‬
‫מיון ואני רוצות לקחת אותך‬ ‫לסיבוב ברחבי הינאמיזאווה.‬
‫אני אכין ארוחות צוהריים ארוזות. אתה בקטע?‬
‫אתה תבוא, נכון?‬
‫אם יהיה לי זמן.‬
‫מה הקטע עם הגישה הזו?‬ ‫בחורה מזמינה אותך לבלות...‬
‫אם יהיה לי זמן.‬
‫קייצ'י, לא יהיה לך זמן?‬
‫יהיה לי זמן.‬
‫אני שמחה.‬
‫אני שמה לב שיש הבדל ביחס שלך אלינו!‬
‫רנה, בואי נלך רק שנינו מחר.‬
‫אם זה מה שאתה רוצה.‬
‫היי! אני זו שהציעה את התוכנית הזאת!‬
‫למקום הזה קוראים מקדש פורודה.‬
‫כנראה שהנוף מכאן הוא הטוב ביותר.‬
‫בחופשה הבאה יהיה פה פסטיבל.‬
‫טה-דה!‬
‫ארוחות הצוהריים המפוארות של רנה‬ ‫בגרסה מיוחדת!‬
‫וואו, זה הרבה.‬
‫שלום.‬
‫הנה אתן!‬
‫סאטוקו וריקה?‬
‫אלה בנות כיתתי, סאטוקו הוג'ו וריקה פורודה.‬
‫הן חמשושניקיות, כמובן.‬
‫מה כל ההתרגשות פה?‬
‫את לא רואה?‬
‫אנחנו מתכננים ליהנות‬ ‫מארוחות הצוהריים הארוזות שרנה הכינה.‬
‫אני רואה את זה.‬
‫למה אתם פורסים מחצלת בחצר של מישהו אחר?‬
‫המקדש הוא שטח ציבורי! אל תחשבי שהוא שלך!‬
‫קייצ'י צודק.‬
‫אפשר לומר שזו חצר של כולם.‬
‫ריקה היא באמת ילדה טובה.‬
‫שבי שם. נאכל יחד.‬
‫כנראה שאין לי ברירה. אני אצטרף אליכם.‬
‫אין מקום בשבילך, ואין מספיק אוכל.‬
‫מה אמרת?‬
‫הכול בסדר. יש מספיק גם בשביל סאטוקו.‬
‫לא! אני אוכל את חלקה של סאטוקו!‬
‫אני לא אתן לך!‬
‫הנה מקלות האכילה.‬
‫אני הולכת לאכול הכול!‬
‫את לא תספיקי!‬
‫כמה נחמד להיות צעירים.‬
‫בבקשה, תאכלו הרבה. יש מספיק לכולם.‬
‫ההמבורגר שלי!‬
‫לא נראה לי!‬
‫מכות עם המרפק הן נגד הכללים...‬
‫אה, יש חוקים?‬
‫לאכול ארוחת צוהריים עם כולם זה כיף!‬
‫ארוחות הצוהריים הארוזות של רנה‬ ‫מאוד טעימות!‬
‫טוב, נראה לי שסיימנו להיום.‬
‫רנה, קייצ'י, נתראה מחר.‬
‫תודה על היום, מיון. היה כיף.‬
‫נתראה מחר.‬ ‫-כן.‬
‫תודה שבאת איתנו היום, קייצ'י. נהנית?‬
‫כן. נהניתי.‬
‫נהניתי כל כך שעוד לא בא לי ללכת הביתה.‬
‫אז נוכל לעבור איפשהו בדרך?‬
‫לעבור איפשהו? זה רחוק?‬
‫מרחק הליכה, זה לא רחוק מדי. מכאן.‬
‫מזמן לא הייתי פה. מעניין מה יש שם.‬
‫מזמן לא היית פה?‬
‫מה שרצית להראות לי זה המזבלה הזאת?‬
‫זה לא זבל!‬
‫עבורי, זה הר של אוצרות.‬
‫הר חדש!‬
‫יש!‬
‫רגע!‬
‫אתה יכול להישאר שם.‬
‫אני אסיים עוד מעט.‬
‫כל הבנות בכפר כאלה אמיצות?‬
‫הפתעת אותי.‬
‫זה מה שאני התכוונתי לומר.‬
‫מצטער. לא התכוונתי להפחיד אותך.‬
‫אתה מהינאמיזאווה?‬
‫כן...‬
‫קוראים לי טומיטקה. אני צלם עצמאי.‬
‫אני בא להינאמיזאווה לפעמים.‬
‫יותר מנומס לבקש רשות לפני שמצלמים, לא?‬
‫מצטער. בדרך כלל אני מצלם ציפורי בר.‬
‫מעולם לא ביקשתי מהן רשות.‬
‫קייצ'י!‬
‫מצטערת שאתה מחכה בגללי. כמעט סיימתי.‬
‫אתה לא לבד?‬
‫מה היא עושה שם?‬
‫מי יודע?‬
‫אולי היא בודקת את המצב‬ ‫של איזו גוויה ישנה שהיא קצצה.‬
‫זה היה פשע נורא.‬
‫עדיין לא מצאו את אחת הזרועות, נכון?‬
‫מ...?‬
‫מה...?‬
‫תודה שחיכית, קייצ'י.‬
‫אני צריך ללכת לפני שיסלקו אותי.‬
‫מצטער שהפחדתי אותך, קייצ'י.‬
‫חיכית?‬
‫קייצ'י?‬
‫איך הלך?‬
‫מצאת משהו?‬
‫כן!‬
‫תקשיב, מצאתי בובת קנטה!‬
‫בובת קנטה?‬
‫את מתכוונת ל...‬
‫פסל בגודל מלא כזה, שמעמידים מחוץ למסעדות?‬
‫כן, בובת קנטה!‬
‫הוא כזה חמוד! אני רוצה לקחת אותו הביתה!‬
‫זו אשפה, נכון?‬
‫אם את רוצה לקחת את הבובה,‬ ‫אני בטוח שאת יכולה.‬
‫בובת הקנטה קבורה מתחת לערימת זבל.‬
‫לא יהיה לי קל להוציא אותה משם.‬
‫אני אעזור לך מחר.‬
‫בתמורה לארוחת הצוהריים היום.‬
‫תודה!‬
‫קייצ'י יעזור...‬
‫אני אוכל לקחת את בובת הקנטה הביתה!‬
‫רנה, משהו קרה פה בעבר?‬
‫שמעתי שבנו פה סכר.‬
‫אני לא יודעת על זה יותר מדי.‬
‫בנו סכר?‬
‫קרה משהו בזמן הבנייה? כמו תאונה, למשל?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫גרתי במקום אחר עד השנה שעברה.‬
‫גם את עברת לבית הספר הזה?‬
‫חשבתי...‬
‫אז אני לא יודעת הרבה על מה שקרה לפני כן.‬ ‫מצטערת.‬
‫אה, בסדר.‬
‫ביי!‬ ‫-להתראות!‬
‫בואו נראה... אני רוצה לפעול לפי הכללים...‬
‫ולדון ביתרונות של להזמין‬ ‫את קייצ'י מאברה למועדון שלנו.‬
‫אין התנגדות!‬
‫האיכר הזה יצליח לעמוד בקצב שלי?‬
‫סאטוקו ואני מסכימות גם כן.‬
‫ההחלטה התקבלה פה אחד.‬ ‫מזל טוב, קייצ'י מאברה.‬
‫אתה יכול להצטרף למועדון!‬
‫על מה את מדברת? איזה מין מועדון זה?‬
‫וחוץ מזה, לא אמרתי מעולם שאני אצטרף.‬
‫המועדון שלנו מנסה לעמוד‬ ‫כנגד החברה המסובכת שלנו‬
‫ובטוב וברע,‬ ‫הפעילויות שלנו נקבעות על ידי...‬
‫בגדול, אנחנו משחקים משחקים במועדון.‬
‫הבנתי.‬
‫אני רק רוצה להבהיר -‬ ‫אלה לא משחקים כמו רופא וחולה.‬
‫כדאי שתשתדל.‬
‫לא מספיק ליהנות? אל תאיימי עליי.‬
‫חלש!‬
‫חוק ראשון: שאף להיות ראשון תמיד.‬
‫אני לא אאפשר עמדה כזו במשחק!‬
‫חוק שני: כדי להיות ראשון, ‬ ‫עליך לשקיע כל מאמץ אפשרי.‬
‫הבנתי.‬
‫טוב... משחקים מסובכים‬ ‫ישימו אותו בעמדת נחיתות.‬
‫אז בואו נשחק משחק שכולם מבינים.‬
‫מה דעתכם על משחק פשוט של למך?‬
‫קלי קלות!‬
‫משחק העונש יהיה‬ ‫שהמנצח יוכל לתת הוראות למפסיד.‬
‫מה דעתכם?‬
‫קדימה!‬
‫טוב, נטרוף את הקלפים.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫הקלפים האלה די בלויים.‬
‫אל תגידו לי שאתן יודעות לזהות‬ ‫את הקלפים לפי השריטות...‬
‫רגע אחד!‬
‫זה לא הוגן!‬
‫חוק שני: עליך להשקיע כל מאמץ אפשרי.‬
‫חלק מהקלפים מאוד מיוחדים,‬ ‫אז אתה תלמד להכיר אותם במהירות.‬
‫נראה אתכן! אל תחשבו שזה יעצור אותי!‬
‫אני אקריא את הקלפים שלך מימין לשמאל.‬
‫שלוש, ארבע, תשע, נסיך, מלכה.‬
‫אגב, הקלף הלפני אחרון הוא נסיך לב.‬
‫זה לא משנה איך תערבב אותם, אני עדיין אדע.‬
‫סיימתי.‬
‫את מרושעת!‬
‫פשוט מרושעת.‬
‫רנה לא מרושעת, נכון?‬
‫מצטערת, קייצ'י.‬
‫זה שלוש לב, נכון?‬
‫סיימתי.‬
‫- מיון, רנה, סאטוקו, ריקה, קייצ'י -‬
‫זה לא הוגן כלפיו‬ ‫אם לא משחקים עם חפיסה חדשה...‬
‫זה בסדר. הוא גבר.‬
‫אני בטוחה שאתה מסוגל להתמודד עם קצת קושי.‬
‫אתה מסוגל.‬
‫קדימה, קייצ'י. אל תסתיר אותם.‬
‫הקלף השרוט הה הוא שתיים יהלום, נכון?‬
‫מה?‬
‫הא? זה נדיר שאת טועה, מיון.‬
‫זה לא הקלף. קייצ'י...‬
‫אתה...‬
‫עבדתי עלייך, מיון סונוזאקי!‬
‫איכשהו זייפת את הקלף?‬
‫זה היה מהלך מחוכם מצדך.‬
‫החזרת להן, קייצ'י.‬
‫עשית את זה! זה היה קרוב!‬
‫ידעתי שאתה מסוגל.‬
‫לא ציפיתי ממך לחשוב על משהו כזה.‬
‫אלא שאיחרת את המועד.‬
‫אני די תקוע במקום האחרון...‬
‫אבל הצלחתי להתנקם במיון, אז אני מרוצה.‬
‫אז בוא נשחק במשחק העונש,‬ ‫כי אתה מקום אחרון.‬
‫בגלל שזה היום הראשון שלך במועדון,‬ ‫אולי אני אקל עליך.‬
‫לא הייתי רוצה‬ ‫שתפסיק להגיע לבית הספר פתאום.‬
‫מה?‬
‫היי...‬
‫עצרי!!!‬
‫בובת קנטה?‬
‫אני מבינה.‬
‫בגלל זה רנה הסתלקה מהר כל כך.‬
‫לחשוב שהדבר הזה חמוד... היא די מוזרה.‬
‫יש לה תחביבים משונים.‬ ‫ברגע שהיא מוצאת משהו חמוד,‬
‫היא לא שמה לב לשום דבר אחר.‬
‫לגבי המקום הזה... אתר הבנייה של הסכר...‬
‫משהו קרה שם פעם, נכון?‬
‫כן.‬
‫נציגים של הממשלה הגיעו יום אחד‬ ‫לפנות אותנו ולבנות סכר.‬
‫לפנות אתכם?‬
‫בגלל זה נלחמנו. כל הכפר.‬
‫אם לא היינו נלחמים, כל הכפר היה מתחת למים.‬
‫מרשים שניצחתם. זה קרב נגד הממשלה.‬
‫מנהיג הכפר והאנשים החזקים שפה עתרו יחד.‬
‫הם נסעו לטוקיו וקייימו משא ומתן‬ ‫עם הפוליטיקאים.‬
‫בזמן שהם עשו את זה, התוכניות נגנזו.‬
‫זה היה ניצחון מושלם.‬
‫היו פשעים אלימים בעקבות זה?‬
‫כמו תקיפה או רצח...?‬
‫לא.‬
‫אני מבין.‬
‫נתראה מחר.‬
‫קייצ'י, חסר לך אם אתה מוחק את זה‬ ‫לפני שאתה מגיע הביתה!‬
‫אני יודע. אני לא אמחק את זה.‬
‫היי, רנה!‬
‫עובדת קשה, מה?‬
‫קייצ'י, מה אתה עושה פה?‬
‫קיבלתי מידע דחוף על תאונה, והגעתי.‬
‫היכן הפצוע?‬
‫תאונה?‬
‫שמעתי שיש בובת קנטה‬ ‫שנקברה בעודה בחיים במזבלה.‬
‫אה, זה.‬
‫הפתעת אותי.‬
‫אז איפה בובת הקנטה?‬
‫מצטערת. פה.‬
‫אתה רואה אותה דרך החריץ?‬
‫כן. הוא ממש נקבר בעודו בחיים.‬
‫אולי נזדקק לגרזן או מסור כדי להוציא אותו.‬
‫חכה רגע, בסדר?‬
‫היי!‬
‫- שבועון "עכשיו" -‬
‫"זה היה פשע נורא.‬
‫עדיין לא מצאו את אחת הזרועות, נכון?"‬
‫הנה זה.‬
‫"טרגדיה נוראית בסכר הינאמיזאווה.‬
‫ביצעו בו לינץ' וחתכו אותו לחתיכות.‬
‫הם היכו את הקורבן בגרזנים ומעדרים בדם קר.‬
‫לאחר מכן, חתכו את הקורבן בגרזן לשש חתיכות.‬
‫הראש, הזרועות, הרגליים והגוף.‬
‫אחד הרוצחים עדיין מסתובב חופשי."‬
‫אני לא יודעת.‬
‫לא.‬
‫באמת היה פשע כזה...‬
‫כשאני מסתכל על זה עכשיו,‬ ‫הציקדות הרועשות באותו הרגע...‬
‫בטח ניסו להזהיר אותי מהאירועים שעוד יבואו.‬
‫מהדברים שעוד יקרו.‬
‫- בפרק הבא -‬
‫תוכלו להאמין במה שתראו?‬
‫תוכלו להאמין בחיים?‬
‫תוכלו להאמין בי?‬
‫כשהציקדות בוכות.‬
‫- השד העלים אותם‬ ‫חלק 2: הסוד -‬
‫תוכלו להאמין בכך?‬
‫- תרגום כתוביות: טל אורבך -‬